Trenul către Montauk pe linia "B."
Gânduri întâmplătoare de Ziua Îndrăgostiților, 2004.
Sărbătoarea a fost inventată de fabricanții de felicitări,
pentru a-i face pe oameni să se simtă groaznic.
Am chiulit de la muncă azi. Am luat un tren spre Montauk.
Nu știu de ce. Nu sunt un om impulsiv.
Probabil m-am trezit prea speriat de dimineață.
Trebuie să-mi repar mașina.
Bună Cindy. Sunt Joel.
Joel.
Nu mă simt prea bine azi...
Nu, cred că este o toxiinfecție alimentară.
E un frig pe plaja asta de-ți îngheață oasele.
Montauk în februarie. Bravo, Joel!
Pagini rupte...
Nu-mi amintesc să le fi rupt.
Se pare că e prima dată când scriu după doi ani.
Nisipul e supraestimat.
Nu-i altceva decât pietricele mici de tot.
Aș putea cunoaște pe cineva!
Dar șansele ca asta să se întâmple sunt slabe,
având în vedere că sunt incapabil de contact vizual cu o femeie
pe care nu o cunosc.
Poate ar trebui să mă împac cu Naomi.
Era simpatică.
Simpatică în sensul de bună.
M-a iubit.
De ce oare mă îndrăgostesc
de toate femeile care îmi acordă măcar un pic de atenție?
Bună!
- Poftim? - Am zis "bună".
Bună... Bună!
Are ceva dacă vin mai aproape?
Până unde mergi?
- Rockville Center. - Pe bune? Și eu.
- Serios? - Ce coincidență!
Ne cunoaștem de undeva?
Faci cumpărături la Barnes & Noble?
Da, sigur.
- Asta era! - Da.
Te-am mai văzut, omule.
Lucrez acolo de vreo...
5 ani.
- Iisuse! - Cred că te-aș fi ținut minte.
Cinci ani deja? O fi din cauza părului.
- Ce e cu părul? - Îi schimb des culoarea.
De asta s-ar putea să nu mă recunoști.
- Se cheamă Blue Ruin. - Așa...
- Șmecher nume, nu? - Îmi place.
Mă rog, firma asta face o gamă întreagă de culori
cu nume la fel de șmechere ca Red Menace, Yellow Fever,
Green Revolution...
Asta ar fi o slujbă, să inventezi nume de-astea.
Chiar crezi că ar putea exista o asemenea slujbă?
Câte culori de păr pot exista?
15, poate.
Există cineva cu slujba asta.
Agent Orange! Eu am inventat-o pe asta.
Personalitatea mea se aplică sub formă de pastă.
Mă îndoiesc foarte mult c-ar fi așa.
Nu mă cunoști, așa că n-ai de unde ști, nu-i așa?
Scuze. Voiam doar să fiu simpatic...
M-am prins.
Apropo, mă numesc Clementine.
- Eu sunt Joel. - Bună, Joel!
Fără glume pe seama numelui meu.
Stai, n-ai face una ca asta, tu încerci să fii simpatic.
Nu știu nici o glumă pe seama numelui tău.
Huckleberry Hound...
- Nu știu ce înseamnă. - Huckleberry Hound?
- Ce-ai, ești nebun? - Așa se aude...
"O, draga mea, o, draga mea, o, draga mea Clementine"
"Te-am pierdut și dusă ai fost..."
"Și regret nespus, Clementine."
- Nu? - Îmi pare rău.
E un nume frumos, e simpatic.
Înseamnă "iertătoare", nu? Clemență?
Deși nu se potrivește deloc.
Sunt o scorpie răzbunătoare, ca să fiu sinceră.
- N-aș prea crede că ești așa. - De ce n-ai crede că-s așa?
Nu știu... Doar...
- Pari simpatică, așa că... - Acum sunt simpatică?
Doamne, alte adjective mai știi? Nu am nevoie de "simpatică".
Nu am nevoie să fiu așa
și nici alții nu e nevoie să se poarte așa cu mine.
Joel? Te cheamă Joel, nu?
Da.
Iartă-mă că am țipat la tine.
Nu prea sunt în apele mele azi.
Mi-e rușine să recunosc că, de fapt, îmi place că ești simpatic.
Acum, adică...
Eu habar n-am de la o secundă la alta ce-mi place.
Dar în momentul ăsta chiar mă bucur că ești simpatic.
Am niște lucruri pe care trebuie...
- Scriam... - Scuze!
- Nu, nu! - E în regulă!
- Ai grijă de tine! - Doamne sfinte...
Bună!
Pot să te duc cu mașina, dacă vrei.
E frig.
Bine.
Ești unul din ăia care hărțuiesc oamenii?
Nu, nu sunt. Ai uitat că tu m-ai abordat mai devreme?
Ăsta-i cel mai vechi truc din "Manualul de hărțuire".
Serios? Există un "Manual de hărțuire"?
Trebuie neapărat să-l citesc.
Îmi cer scuze pentru ieșirea de țăcănită.
- De fapt nu sunt țăcănită. - Nici o problemă.
Nici nu te-am considerat țăcănită.
Vrei să bei ceva?
Am o grămadă de băuturi și aș putea...
Nu contează.
Scuze, a fost o prostie din partea mea. Mi-e rușine.
- Nu, nici vorbă. - Noapte bună, Joel.
Două "Blue Ruin".
- Mersi. - Până la fund, tinere.
Face partea de seducție mai puțin respingătoare.
Glumesc! Zău așa!
Nu ești prea vorbăreț, nu-i așa?
Scuze. Doar că viața mea nu-i prea interesantă.
Mă duc la muncă. Mă întorc acasă.
Nu știu ce-ar fi de zis.
Ar trebui să citești jurnalul meu.
Acolo... E ca și cum...
Serios?
Ești trist? Sau neliniștit din cauza asta?
Eu n-am liniște la gândul că nu-mi trăiesc viața la maxim, înțelegi?
Profitând de fiecare ocazie, ca să fiu sigură că nu irosesc
nici o clipă din puținul timp pe care-l am.
Și eu mă gândesc la asta.
Ești tare simpatic...
Trebuie să mă abțin să mai zic "simpatic".
O să mă mărit cu tine. Știu sigur asta.
Bine.
Joel...
Ce-ar fi să mergem odată pe râul Charles împreună?
De obicei îngheață în perioada asta.
- Pare periculos. - Tocmai.
O să pregătesc un picnic, un picnic de noapte,
picnicurile de noapte sunt altfel... și...
Sună bine... Dar e cazul să plec.
- Mai bine rămâi. - Nu... eu...
- Trebuie să mă trezesc devreme. - Vreau să mă suni.
Faci asta? Mi-ar plăcea.
Da.
Urează-mi la mulți ani de Ziua Îndrăgostiților când mă suni.
Ar fi... simpatic.
- De ce ți-a luat atâta? - Abia am intrat pe ușă.
Ți-e dor de mine?
În mod surprinzător, da.
Ai zis "da".
Asta înseamnă că suntem căsătoriți.
Așa se pare.
Atunci, mâine seară... Lună de miere pe gheață?
Gheața e foarte groasă în perioada asta.
- Știu și eu... - Hai... hai...
Haide.
Cât de frumos e!
Nu-i așa?
Nu te duce prea departe!
Ai pățit ceva?
Fundul meu!
- Mai bine mă întorc... - Hai, vino!
- Hai! - Și dacă se rupe?
Chiar îți pasă în momentul ăsta?
Vino aici, te rog.
Alunecuș...
Alunecă bine!
- Să-ți arăt figura asta... - Ce faci?
Haide!
Cred că am auzit cum crapă.
Nu crapă.
Și nici nu se rupe, atâta e de groasă.
Arată-mi constelațiile pe care le știi.
Păi...
Nu știu nici una.
Arată-mi-le pe cele pe care le cunoști.
Bine.
Uite, ăla e Osidius.
Unde?
Chiar acolo, vezi? Un fel de rotunjire cu o cruce.
Osidius cel Emfatic.
- Faci mișto, așa-i? - Nu... Osidius, uite-l acolo.
- Rotunjire și cruce. - Mai taci din gură!
Clementine...
Cucurigu!
Scuze că te-am trezit.
Am ajuns.
Pot să vin la tine să dorm? Sunt frântă.
Bine... da.
- Sigur. - Să-mi iau doar periuța.
Da...
- Da? - Pot să vă ajut?
Cum adică?
Pot să vă ajut cu ceva?
Nu.
Ce căutați aici?
Nu înțeleg exact sensul întrebării...
Mersi.
STRĂLUCIREA ETERNĂ A MINȚII NEPRIHĂNITE
Căutăm 159.
Ce număr scrie acolo?
Scrie...
Fir-ar să fie! Puteau să lumineze numărul
sau măcar să pună un număr...
- El e? - Cred că da.
El e.
Joel...
Frank...
Fir-ar să fie!
De Ziua Îndrăgostiților primesc felicitări doar de la maică-mea.
Ce poate fi mai trist?
Ești norocos că o ai pe Clementine.
E tare tipa.
V-ați făcut planuri de Ziua Îndrăgostiților?
Nu.
Mai e doar o zi, trebuie să faceți rezervări,
doar nu vreți să petreceți la McD...
McRomance!
Nu vrei niște cartofi să meargă cu shake-ul?
Trebuie să mă culc, Frank.
E 20:30.
Patrick, încetează!
Să înceapă spectacolul la Apollo!
Salut, Joel! Cum merge?
Salut, Frank.
De Ziua Îndrăgostiților primesc felicitări doar de la maică-mea.
Ce poate fi mai trist?
Ești norocos c-o ai pe Clementine.
V-ați făcut planuri de Ziua Îndrăgostiților?
Nu.
Mai e doar o zi, trebuie să faceți rezervări,
doar nu vreți să petreceți la McD.
- Ba nu! - Ba da. Înțelegi?
Mai sunt doar trei zile până la Sf. Valentin.
Sunt dispus să fiu eu cel care găsește o soluție.
Așa că o sun și... Și și-a schimbat numărul.
Așa că mă duc la Antic Attic să-i cumpăr ceva...
M-am gândit să trec pe la ea după serviciu
și să-i fac un cadou înainte de Ziua Îndrăgostiților.
Și... N-o să vă vină să credeți...
Ea e acolo cu un tip,
un tip foarte tânăr...
Și se uită la mine de parcă nici nu m-ar cunoaște.
Vă pot ajuta să căutați ceva?
- Bună. - Patrick!
Puișorule!
- Ce cauți aici, puiule? - Am venit să-ți fac o surpriză.
Să-mi spuneți dacă aveți nevoie de ceva.
Ce mai faci?
Binișor. Cam plictisită... Tu ce mai faci?
De ce mi-ar face una ca asta?
Vrea careva un fum de iarbă?
Doamne, Rob, mai lasă-ne!
- Mă pedepsește. - Știu...
- Pentru sinceritate. - E groaznic.
- Ar trebui să mă duc pe la ea. - Nu, nu, nu...
Nu cred că vrei asta, omule.
Dă-te jos.
- E prea... - Da, așa e.
Da, nu vreau să par disperat.
Joel, de ce nu îl iei ca pe un semn?
S-o termini fără remușcări.
Joel...
- Pe bune... - Rob...
- Uite cum stă treaba. - Rob, nu face asta.
Rob, ce faci?
Ce dracu' propui să fac, Carrie?
- Ce soluții ai propus de curând? - Nu ne băga pe noi în asta.
Nu e problema noastră, nu e vorba de noi.
De acord. Nu e vorba de noi. E vorba de Joel.
Care e adult! Nu puiul mamei Carrie!
Astea-s rufele tale murdare!
Minunat!
Bine.
"Lui Clementine Kruczynski i-a fost șters Joel Barish din memorie."
"Vă rugăm să nu mai menționați relația lor de față cu ea."
"Cu mulțumiri, Lacuna Inc."
- Ce-i asta? - Nu știu...
E un loc în care se face o chestie...
Bună dimineața. Lacuna.
Îmi pare rău. Acea ofertă a expirat după Anul Nou.
Da, sigur. Vă putem programa pe...
Ce ziceți de 5? E într-o miercuri.
Perfect. Puteți să-mi spuneți pe litere?
Voi avea nevoie de un număr de contact în timpul zilei.
Grozav! O zi bună! Pe curând.
Pot să vă ajut cu ceva?
- Mă numesc Joel Barish. - Cum?
Mă numesc Joel... Barish.
- Am programare la doctorul... - Mierzwiak.
Vă rog să completați aceste formulare.
Vreau doar să discut cu el.
Tot va trebui să completați formularele.
- Bine. - Mulțumesc.
Nu am pix.
Aveți un pix chiar acolo.
Bună dimineața. Lacuna.
Acea ofertă a expirat după Anul Nou.
Domnule Barish?
- Cum ne simțim azi? - Nu prea grozav, să fiu sincer.
Doamne sfinte, Stan!
- Scuze, eu doar... - Muncesc, nu vezi?
Scuze.
- Astea sunt, domnule doctor. - Mulțumesc.
Nu trebuia să vedeți asta. Îmi cer scuze.
Toate astea sunt o farsă. E mâna lui Clem...
- Vă pot asigura că nu este. - Nu.
Nu, nu există așa ceva.
Dosarele noastre sunt confidențiale, domnule Barish,
deci nu vă pot prezenta dovezi.
E de ajuns să vă spun că domnișoara Kruczynski nu era... fericită
și dorea să treacă peste asta.
Noi oferim această posibilitate.
Domnișoara Kruczynski nu era fericită și dorea să treacă peste asta.
Noi oferim această posibilitate.
Ce mai e și asta?
Sunt cel mai simpatic tip cu carea ieșit vreodată.
Fir-ar să fie!
Rob, ia o pauză!
Nu-i nimic, lasă-l.
Construiesc o căsuță pentru păsări.
Ce să zic, Joel? Așa e Clementine.
E impulsivă.
S-a hotărât să te șteargă aproape dintr-un capriciu.
Un capriciu?!
De ce, de ce, de ce?
- Stați, stați, nu puteți... - Dr. Mierzwiak?
Îmi pare rău, domnule doctor, pur și simplu a dat buzna...
Vreau să mi-o faceți... Acum!
I-am zis că înaintea Zilei Îndrăgostiților suntem aglomerați...
- E în regulă, Mary. - Dar așteaptă și alți oameni.
Domnule Barish, poftiți înăuntru.
- Mary, ocupă-te tu de doamna Woo. - Da, sigur.
La revedere, doamnă Woo.
Primul lucru pe care-l dorim de la dumneavoastră, domnule Barish,
este să mergeți acasă și să adunați toate lucrurile
care au vreo legătură cu Clementine. Orice.
Vom folosi aceste lucruri pentru a crea o hartă a prezenței
lui Clementine în creierul dumneavoastră.
Deci vom avea nevoie de fotografii, îmbrăcăminte,
cadouri, cărți cumpărate de ea, CD-uri cumpărate împreună,
pagini de jurnal...
Cu scopul de a o elimina din casa dumneavoastră, din viața dumneavoastră,
pe Clementine.
Odată harta creată, tehnicienii noștri
vor efectua ștergerea la domiciliul dumneavoastră, diseară.
În acest fel, când vă veți trezi de dimineață
veți fi în patul dumneavoastră, ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
Cu o viață nouă în fața ochilor...
Cască ochii, deșteptule!
Îmi pare rău, doamnă.
Nu puteți fi supusă la trei intervenții într-o lună.
Nu aceasta este politica noastră.
Ce mai faceți, domnule Barish?
Alo?
Știu că e o urgență. Vă putem programa pe 1 martie.
Poate vorbiți cu doctorul și el...
Bine, atunci. Să stabilim o programare.
În ce zi ați prefera să veniți săptămâna aceasta?
- Domnule Barish! - În după-amiaza asta e aglomerat.
Poate ar fi mai bine mâine în jur de 12:15. Se poate?
Februarie e foarte aglomerat la noi din cauza Zilei Îndrăgostiților.
Acesta este Stan Fink,
unul dintre cei mai experimentați și pricepuți tehnicieni ai noștri.
Se va ocupa de cazul dumneavoastră în seara aceasta.
Îmi pare bine să vă cunosc, domnule Barish.
Mă numesc Joel Barish.
Și... și mă aflu aici pentru a o șterge pe Clementine Kruczynski.
Foarte bine. Acum spuneți-mi despre...
Clementine.
Eram...
cu o tipă,
Naomi,
cu vreo doi ani în urmă.
Prietenii mei, Rob și Carrie, ne-au invitat la un chef pe plajă.
Mie nu-mi plac petrecerile,
Naomi n-a putut veni, dar...
Eu m-am dus și...
Am cunoscut-o pe Clementine.
Mă scuzați.
Vom începe cu amintirile cele mai recente
și vom coborî în trecut, mai mult sau mai puțin.
Există un nucleu emoțional în fiecare amintire,
iar când acest nucleu este eradicat,
amintirea intră într-un proces de degradare.
Când vă veți trezi de dimineață,
toate amintirile asupra cărora s-a intervenit
se vor fi estompat și vor fi dispărut.
Precum un vis avut înainte de a vă trezi.
Există riscul vătămării creierului?
Tehnic, intervenția chiar este o vătămarea creierului.
Dar este comparabilă cu o noapte de beție crâncenă.
Nu veți avea ce regreta.
Stați confortabil?
În următoarele minute, domnule Barish,
vom crea o hartă a creierului dumneavoastră
Să începem deci,
dacă dorim să efectuăm intervenția diseară.
Avem destul de lucru.
Vă rog să priviți și să reacționați la aceste obiecte, domnule Barish.
E o poveste întreagă cu globul...
De fapt, domnule Barish...
Avem impulsuri emoționale mult mai clare
dacă vă abțineți de la orice descriere verbală a obiectelor.
Vă rog să vă concentrați asupra amintirilor.
Mă scuzați.
Activitate normală în acea zonă. Impulsuri normale.
Foarte bine.
Încă un obiect.
Următorul obiect.
Cap din cartof.
Următorul obiect.
Vă rog să vă concentrați pe amintiri.
Patrick, pot să te rog ceva?
Verifică, te rog, voltajul.
- Cum arată? - E în regulă.
Serios?
Nu prea șterg pe cât mi-ar plăcea de bine...
Tehnic, intervenția chiar este o vătămarea creierului.
Dar este comparabilă cu o noapte de beție crâncenă.
Verifică, te rog, legăturile.
Aici erați.
Ce caut acolo...
Nu înțeleg ce-mi văd ochii...
Ce caut... aici...
Dumnezeule, déjá vu!
Déjá vu!
E așa de...
În regulă, trebuie să începem,
dacă dorim să efectuăm intervenția diseară. Avem destul de lucru.
Sunt în mintea mea, nu-i așa?
Da, așa trebuie să fie.
Redarea este destul de fidelă.
Așa ar arăta.
Foarte bine.
Ne vom debarasa de aceste suveniruri după ce terminăm aici.
În acest fel nu veți fi derutat ulterior de prezența lor
inexplicabilă în casa dumneavoastră.
- Patrick? - Da?
Patrick!
Patrick?
De ce sunt atâtea cabluri?
E mai bine acum?
- Ești sigur că ai setat... - E mai bine acum?
- Ce mai faceți, domnule Barish? - Aici erați, domnule Barish...
Da, acum e mai bine.
Nu prea îmi place chestia asta.
Încearcă asta.
Aproape c-am terminat.
Un jurnal!
Ne va fi de foarte mare folos.
Am cunoscut pe cineva în seara asta.
Fir-ar să fie, nu știu ce să fac.
O cheamă Clementine și e extraordinară.
Nu știu... numele ei... dar...
Iisuse!
- Ai grijă! - Ce-i, ce s-a întâmplat?
Liniștește-te!
Las-o mai moale.
E în regulă acum.
Totuși, să nu-l prăjim pe tipul ăsta.
Gata, am rezolvat-o și pe asta.
Casa asta-i o cocină, nu ți separe?
E un apartament, Patrick.
Patrick...
Atunci, nu chiar o cocină, dar e comun, lipsit de inspirație.
Și are și un miros rânced.
Patrick...
Am putea totuși să trecem peste asta?
Ne așteaptă o noapte foarte lungă.
- Bine. - Treci.
Asta e ultima dată când te-am văzut.
E ora trei.
Ți-am cam... lovit mașina.
Conduci beată. E de-a dreptul jalnic.
Eram doar puțin amețită. Să nu mă faci jalnică!
Chiar e jalnic.
Și, pe deasupra, iresponsabil din partea ta.
- Puteai să omori pe cineva. - Doamne!
Mai știi... poate chiar ai omorât pe cineva.
Să dau drumul la știri, ca să verificăm?
Să mă uit la radiator să văd dacă sunt copii sau animale acolo.
E doar o nenorocită de tablă înfundată!
Ești ca o cață bătrână.
Și tu cum ești?
- O alcoolică? - O alcoolică?
Doamne, parcă ai trăi în anii '50!
O alcoolică?
Recunoaște, Joelly, ai intrat în panică,
pentru că am ieșit până târziu fără tine.
Și în creierașul tău cel mic încerci să-ți dai seama...
"Oare și-a tras-o cu cineva în seara asta?"
Vezi tu, Clem...
Am presupus că ți-ai tras-o cu cineva.
Nu așa îi faci tu pe ceilalți să te placă?
Îmi pare rău!
Clem, n-am vrut, mă înțelegi?
- Cheile! - Voiam doar...
Nu mai am ce face cu ele.
Eram doar furios, supărat, ceva de genul... Nu știu...
Clem?
S-a rezolvat.
- Mary vine aici în seara asta. - Serios?
Da. Mă gândeam că poate vrei să știi.
Îmi place Mary.
Îmi place când vine în vizită. Dar nu cred că ea mă place.
Ba îi ești simpatic.
Așa, poate ar trebui să-mi invit și eu prietena aici.
- Am o prietenă acum. - Fă cum vrei.
Ți-am zis că... da.
Ți-am zis că am o nouă prietenă?
Trebuie să ne concentrăm, Patrick.
Problema e...
situația mea e...
puțin stranie.
Situația cu prietena mea.
Sunt sigur că așa e.
Nu se poate așa ceva!
Clem, lasă-mă să te duc cu mașina acasă.
Dispari din ochii mei! Poponarule!
Uită-te în jurul tău!
Totul se năruie!
Te șterg. Și mă bucur!
Tu mi-ai făcut-o prima!
Nu-mi vine să cred că mi-ai făcut una ca asta!
Clem! Mă auzi? Mâine dimineață nu vei mai fi!
Finalul perfect al unei povești de rahat!
Ce pot să fac dacă o fată se simte atrasă de mine?
- E vreo problemă? - Nu, doar că e amuzant.
Cine crezi că arată mai bine?
Eu sau tipul ăsta?
Patrick, haide să ne concentrăm.
O știi pe tipa pe care am rezolvat-o săptămâna trecută?
Pe cea cu... cartofii?
Tipa aia?
Da, e prietena tipului ăsta...
Iubita lui...
- Era! - Da.
- Am avut eu grijă de asta. - Dumnezeule!
Păi, să vezi...
M-am cam îndrăgostit de ea în noaptea aia.
- Ce? Ticălosule! - Ce-i?
Era inconștientă, omule.
Dar era frumoasă și...
I-am furat și o pereche de chiloți.
- Doamne sfinte! - Ce? Nu e vorba că erau...
Vreau să zic că erau curați.
Nu-mi zice treburile astea, omule. Nu vreau să aud mizerii d-astea.
- Erau curați... - Gata, gata, ajunge!
- Bine. - Hai că avem treabă.
- Bine? - Perfect.
Eu n-o să plătesc pentru asta.
Mai e ceva.
După ce am rezolvat-o, eu am cam...
Dumnezeule!
- Nu e etic? - Pe bune, nu e grav. Noi...
Ce? Te uiți la mine de parcă e cine știe ce. Care-i problema?
Patrick! Ai furat chiloții unei fete!
E cineva aici.
Ți-a furat lenjeria.
Eu nu văd pe nimeni.
Joel?
Unde-mi sunt încălțările?
Să înnebunesc, nu alta.
Ne vedem mai târziu în bazar.
Vrei să mergi?
Vreau un copil.
Hai să vorbim despre asta mai târziu, bine?
Nu. Vreau să am un copil.
Nu cred că suntem pregătiți.
Tu nu ești pregătit.
Clem, chiar crezi că ai fi în stare să ai grijă de un copil?
Ce?!
Nu vreau să vorbim despre asta aici.
Nu te aud. Niciodată nu înțeleg ce dracu' zici...
Am zis că nu vreau să vorbesc despre asta aici!
- Ba o să vorbim despre asta! - Eu nu vreau să...
...fac asta aici!
Nu poți să zici așa ceva, apoi să zici că nu vrei să vorbești.
Îmi pare rău, Clem...
Aș fi o mamă foarte bună. Iubesc copiii.
Sunt creativă și isteață și aș fi o mamă a dracului de bună!
Tu, Joel! Tu ești cel care nu-și poate lua un angajament.
Dispare!
Habar n-ai cât de norocos ești că mă interesează soarta ta!
- Bună, Patrick. - Bună, Mary, ce mai faci?
- Bună. - E groaznic de frig afară.
- Ne-ai găsit ușor? - Da.
Amărâtul de el.
- N-aveți niște băutură adevărată? - N-am verificat...
- Încă. - Patrick?
Mă duc să mă uit.
Dați-mi voie să fac eu onorurile.
Mary mă urăște.
Nu am prea mare noroc la femei.
Poate dacă nu le mai furi chiloții...
- Stan... rămâi cu ea? - Nu... ba da, sigur.
Așa-i că tu nu voiai, Patrick?
Nu, nu, e în regulă.
"Binecuvântați sunt cei care uită, căci ei se aleg cu ce-i mai bun,
chiar și din propriile greșeli."
E din Nietzsche.
"Dincolo de bine și de rău." L-am descoperit în Bartlett's.
Ce e Bartlett's?
E o carte de citate, Patrick. O carte care conține citate.
Cred că într-o zi și Howard va apărea în Bartlett's.
- Cu siguranță. - Howard e Bartlett în carne și oase.
- E posibil să-l treziți? - Nu. Nu poate fi trezit.
Nu-mi spui anumite lucruri, Joel.
Eu sunt o carte deschisă.
Eu îți spun tot.
Fiecare lucru nenorocit de care mi-e rușine...
Nu ai încredere în mine.
A vorbi încontinuu nu înseamnă neapărat a comunica.
Eu nu fac asta.
Vreau să te cunosc.
Eu nu vorbesc încontinuu!
Doamne!
Oamenii trebuie să împărtășească anumite lucruri, Joel.
Asta se cheamă intimitate.
Chiar sunt foarte supărată că ai putut să-mi zici așa ceva!
Scuze.
Doar că viața mea nu e suficient de interesantă.
Vreau să citesc jurnalul ăla în care te văd mâzgălind mereu.
Ce tot scrii acolo, dacă nu avem gânduri, pasiuni sau...
...iubire?
19 noiembrie 2003.
Mâncăm la Keng din nou.
Am ajuns oare ca acele cupluri blazate
de care ți-e milă când le vezi la restaurant?
Suntem oare acei morți la masă?
Nu pot să suport ideea
că noi am fi un cuplu despre care lumea gândește așa.
Cum e puiul?
E bun.
- Mai vrei? - Nu, mulțumesc.
Acum o să fie beată și ridicolă pe deasupra.
Am o rugăminte la tine,
ce-ar fi să cureți dracului părul de pe săpun după ce faci duș?
- Da... Da. - E puțin cam...
- Scârbos. - ...scârbos.
E pur și simplu...
- Respingător. - ...respingător.
Patrick, se poate să terminăm odată?
Patrick...
Patrick, tu erai...
Mă simt groaznic în momentul ăsta.
De ce? Ce s-a întâmplat?
Nu știu, dar sunt atât de derutată de starea lucrurilor.
Pot să vă ajut cu ceva, domnule?
Derutată? De ce derutată? Totul e în regulă.
- Mă dorești? - Sigur că da.
Unde o fi secțiunea "Ajută-te singur"?
- Tu crezi că sunt urâtă? - Nu, ești frumoasă.
- Poate ar trebui să vin pe la tine. - Nu, nu, eu...
Nu știu, sunt ca vai de mine, Patrick.
Lasă-mă să vin pe la tine, ca să te înveselesc.
Bine.
Stan, pot să plec puțin? Prietena mea e foarte supărată.
Patrick, suntem până-n gât cu amărâtul ăsta...
Lasă-l să plece, Stan. Lasă-l să plece. Te ajut eu.
Ce ți-am zis? Mă urăște. Vrea să mă vadă plecat.
Pleacă.
Ajungi mediat, Mandarină.
Îți place?
Ca să se asorteze perfect cu hanoracul meu.
- Îmi place. - Îți place?
Parcă ai fi o mandarină.
- Clementina-mandarina. - Suculentă și fără semințe.
Îmi place.
Îmi plac mandarinele!
Mă vezi imitând rațe?
- Mandarină... - Sunt o rață.
De unde știe să te strige așa?
Cine să știe?
- Doamne! - E foarte ca lumea.
Clem?
Așa își zic ei, ca și Clash,
unica trupă care contează. Își zic așa dintr-un motiv precis.
- E uimitor... - Ca dreptate socială...
- Da, absolut incredibil. - Ceea ce oferă Howard lumii.
Da!
Să permită oamenilor s-o ia de la capăt.
E superb. Când te uiți la un copil,
vezi că e atât de pur, atât de liber și atât de curat.
Adulții sunt o amestecătură de tristețe și... fobii.
Iar Howard face ca toate astea să dispară.
- Ce se întâmplă, puiule? - Nu știu.
Habar n-am. Sunt derutată, sunt speriată,
mă simt de parcă aș dispărea.
Să dispari?
Mi se decojește pielea. Îmbătrânesc...
nu mai înțeleg nimic din ce se întâmplă.
- Nu îmbătrânești. - Nu mai înțeleg nimic!
- Nu mai înțeleg nimic. - Of, Mandarină.
Nu mai înțeleg nimic.
E în regulă, totul e în regulă.
Ce-ar fi să mergem undeva să dansăm?
Da. Vrei să mergem în Montauk împreună?
- Montauk? - Da... nu!
- Hai cu mine în Boston. - Putem merge weekend-ul viitor.
Nu, nu, acum, acum!
Da, trebuie să merg acum. Trebuie să văd acum râul Charles înghețat.
Bună, sunt Joel.
Lăsați un mesaj după semnal. Voi lua eu legătura cu dumneavoastră.
Stan, răspunde. Răspunde!
Alo?
Care-i treaba?
Am o problemă cu femeia mea.
Poți să te descurci singur în seara asta?
Îmi pare sincer rău, omule.
Nici o grijă, omule, sunt stăpân pe situație,
și oricum a cam intrat pe pilot automat.
Mersi, Stan. Îți rămân dator.
Omule, trebuie să închid.
Râul Charles...
Ia uite, eu cu tine pe râul Charles.
"Aș muri chiar în clipa asta, Clem."
"Sunt pur și simplu fericit."
"N-am mai simțit niciodată asta."
"Sunt exact acolo unde aș vrea să fiu."
Sunt așa nerăbdătoare!
- Și eu sunt nerăbdător! - Super.
Ți-am...
Ți-am cumpărat un...
Ceva...
La mulți ani anticipat de Ziua Îndrăgostiților.
Ce e?
Nu știu. Deschide-l.
- E superb! - Îți place?
Da, e chiar pe gustul meu, serios.
N-am mai fost niciodată
cu un tip care să-mi ia o bijuterie și să-mi placă.
Mulțumesc.
- Joelly? - Da... Mandarină.
Sunt urâtă?
În copilărie credeam că sunt urâtă.
Nu-mi vine să cred că plâng deja.
Uneori am impresia că oamenii
nu înțeleg cât de singur ești când ești copil.
Ca și cum n-ai avea nici o importanță.
Deci...
Împlinisem opt ani și aveam niște jucării,
niște păpuși.
Preferata mea era una urâtă
pe care o strigam Clementine.
Iar eu tot țipam la ea:
"Nu se poate să fii urâtă! Fii frumoasă!"
Cât de ciudat...
Ca și cum, dacă aș fi putut s-o transform pe ea,
și eu m-aș fi transformat ca prin minune.
- Ești frumoasă. - Joelly?
- Să nu mă părăsești niciodată. - Ești frumoasă, frumoasă...
Dr. Mierzwiak?
Te rog, lasă-mă să păstrez amintirea asta.
Doar pe asta.
Vreau să te țin de mână. Haide!
Oprește-te!
Aș muri chiar în clipa asta, Clem.
Sunt pur și simplu fericit.
N-am mai simțit asta niciodată.
Sunt exact acolo unde vreau să fiu.
Clem?
Vreau să anulez!
Vă dau un semn...
La dracu', vreau să anulez!
Mă auziți? Nu mai vreau să-mi faceți asta! Vreau să anulez!
Mă aude cineva?
Clementine!
Joelly?
- Clem! - Joel?
Clem.
- Ce-i? - Trebuie să plecăm.
- Cum? Unde? - Trebuie să plecăm.
- Poate reușesc să opresc asta. - Ce să oprești?
- Joelly? - Haide.
- Bine... - Concentrează-te, Clem.
Trebuie să ajung la birou.
Am un casetofon acolo... Nu, nu și desenul!
Pe aici! Hai!
Ia uită-te la mine! Eu n-am făcut asta vreodată.
Dosarele noastre sunt confidențiale, domnule Barish,
deci nu vă pot dovedi.
E de ajuns să vă spun
că domnișoara Kruczynski nu era fericită
și dorea să treacă peste asta.
Foarte bine. Acum spuneți-mi despre...
"Spuneți-mi doar ce reușiți să vă amintiți."
Astea au fost cuvintele lui.
- Pe urmă... - Când ne-am văzut în ziua aia?
- Nu, stai. - Uite! Ei...
- La dracu'! - Mergem în vizită la bunica.
- Joel, de ce... - Nu mă urc în nici un tren.
Joel, te rog, nu mă pune să alerg...
Hai!
Mierzwiak!
- Chiar trebuie să fugim? - Mierzwiak!
Vă rog...
Așadar, ce-ar fi să începem prin a-mi spune tot ce vă amintiți...
Mierzwiak!
Trezește-mă!
Îmi pare rău, domnule Barish, credeam
că ați înțeles pe deplin ceea ce se întâmplă aici.
Ba nu... O ștergeți pe ea din mintea mea.
Mă ștergeți pe mine din mintea ei.
Nu știu.
Aveți un aparat... sunt în patul meu.
Știu sigur că așa e... în creierul meu.
Și eu fac parte din imaginația ta, Joel.
Cu ce te pot ajuta de aici?
Și eu sunt în mintea ta. Eu sunt tu!
Mă scuzați.
Uite! Ăsta cine e?
Lucrează pentru noi.
El e...
Patrick!
Puișorul.
Îmi fură identitatea. Mi-a furat lucrurile.
Îmi seduce prietena cu ajutorul cuvintelor și lucrurilor mele.
I-a furat și lenjeria.
Iisuse Cristoase! I-a furat lenjeria.
Aș muri chiar în clipa asta, Clem.
Sunt pur și simplu fericit.
N-am mai simțit niciodată asta.
Sunt exact acolo unde vreau să fiu.
Vreau să merg acasă.
Clem!
Așteaptă, Clem!
Clem?
Ei te șterg chiar acum!
Clem? Concentrează-te. Eu i-am angajat, înțelegi?
Îmi pare rău, sunt un mare prost.
Calmează-te, iubitule.
- Bucură-te de peisaj. - Trebuie să înceteze...
...înainte să mă trezesc și să nu te mai recunosc.
Bine. Atunci... renunță.
Ce tot aberezi acolo?
N-am cum să renunț, acum dorm.
- Trezește-te singur! - Bine, vrei să mă trezesc?
Bine, super. Foarte bine. Gata, încerc.
- Te-ar face fericită să încerc? - Da!
O să încerc din răsputeri.
Gata, încep. E o idee genială.
Bine.
Măi să fie, merge de minune.
- Dumnezeule! - Mary, ce...
E un semn din naștere!
Chiar a mers... timp de o secundă.
- Vezi? - Dar nu...
Nu puteam să mă mișc.
Asta e una din acele profeții ale lui Joel care se adeveresc de la sine?
Când vrei să-mi demonstrezi că greșesc și de fapt pe urmă...
Nu vreau să discut asta acum, bine?
Foarte bine.
Și atunci?
- Ascult. - Nu știu.
Tu m-ai șters pe mine, de asta mă aflu aici
și mi se întâmplă chestia asta de la bun început.
- Îmi pare rău... - Tu, tu!
Doar mă știi, sunt impulsivă.
Asta-mi și place la tine.
Joel?
Mi-a mai venit o idee pentru a rezolva problema.
Asta sunt eu, așa cum mă ții tu minte!
Așa cum vrei tu să facem sex pe canapea,
după ce ai aruncat o privire între picioarele mele.
Joel, tipii cu ștergerea vor ajunge aici, așa că...
De ce nu mă duci în alt loc?
Într-un loc în care n-aș avea ce căuta.
Și stăm ascunși acolo până dimineață.
Of, fir-ar să fie! Nu-mi amintesc nimic fără tine.
- Ești un drăguț, dar încearcă! - Sigur.
Vâslește, vâslește, vâslește-ți barca...
...lin pe râu în jos.
Voios, voios, voios, viața nu-i decât un vis.
Chiar merge!
Sunt un geniu!
Joel?
Undeai plecat?
Și eu trebuie să vin cu tine!
Auzi, mă duc puțin să iau castronul pentru salată.
Ai putea să amesteci supa și să stai cu ochii pe Joel?
- Îi place să se țină după mine. - Sigur. Bineînțeles.
- Clem? - A ținut!
Doamne! Fii atent!
A mers!
Fii atent ce rochie, omule!
Dumnezeule, fii atent! De-aș putea să rămân cu astea!
Eu cine sunt?
- Doamna Hamlin. - S-a făcut, doamna Hamlin.
Cred că am vreo patru ani.
Doamne!
Am găsit castronul de salată. O să fac salată și fasole verde.
Puiule, ești bine?
Sincer, să stai să faci curat toată ziua...
Auzi, te superi dacă te rog să cureți niște fasole verde?
Nu, nici vorbă.
Doamne, bucătăria asta e adorabilă.
Mersi mult.
Nici nu se uită la mine. E ocupată.
- Chestia asta e... - Nu se uită la mine.
Nimeni nu se uită niciodată la mine.
- Vreau la mama. - Bebe Joel...
- Hei, Joelly, Joel... - Puștiul e bine?
Da, e foarte bine.
- Ai ceva de băut? - Ai bea un cocktail la ora asta?
- Adică nu e tocmai ora cinci. - Aș face orice pentru o gură.
- Mă duc să văd ce găsesc. - Sigur.
Eu o să aștept... Joel... nu, scumpule.
Joelly?
Mama ta vrea să am grijă de tine. Treci la loc sub masă!
'ghețată.
Nu, nu înainte să iei masa. Hai, Joel!
- Joel, maturizează-te! - Nu mă părăsi, Clem.
- Draga mea... - Chestia asta chiar merge.
Mi-e frică.
- Vreau la mami. - Nu plânge, bebe Joel.
Nu-i nimic, bebe Joel. Eu... Joel, Joelly?
Joel! Încetează! Uite, cred că funcționează.
Uite, ne-am ascuns acum, Joel. Uite...
Uite... stai acolo.
Locul dintre picioare e la fel. Exact cum ți l-ai amintit.
Scârbos!
S-a oprit!
Ce?
S-a oprit din ștergere.
La dracu'!
Groaznic!
A ieșit de pe hartă.
- Unde e? - Nu știu unde e.
Cum adică? Nu știu unde.
E de rău. E rău, rău de tot.
Unde-mi sunt ochelarii?
Așa...
Rahat! Bine... Ce-i de făcut?
Ce să fac?
- Ce-am putea face? - Nu știu ce să fac.
- Dar ce-o să facem? - Rahat, nu știu, tocmai ți-am zis.
- Scuze. Ce facem? - Nu știu.
- Mă bagi în sperieți. - Dar trebuie să facem ceva!
- S-ar putea trezi... - Bine!
- ...necopt la mine. - Taci, mă sperii.
- Crud și... necopt. - Bine...
- Ce apetisant sună! - La dracu'!
- Mi-e foame. - La dracu'!
Ce-i?
- Ar trebui să-l sunăm pe Howard. - Nici să nu te gândești.
E treaba mea. Pot să mă descurc...
Nu putem să-l sunăm pe Howard.
- Nu mai e timp de bâjbâit. - Am totul sub control...
- Nu e nevoie să vorbim cu Howard. - Nu mai e timp de bâjbâit.
Bine, îl sun pe Howard.
- Alo? - Alo, Howard?
Salut, Stan la telefon. Lucram la un tip și...
S-ar părea că l-am pierdut pentru câteva clipe și...
Nu mai reușesc să-l aduc înapoi.
Bine, zi-mi ce s-a întâmplat înainte să dispară.
Păi, nu știu sigur.
Plecasem de la monitor puțin și-l pusesem pe pilot automat...
- A trebuit să merg la toaletă. - Patrick unde e?
Patrick? Patrick a plecat acasă, pentru că era bolnav.
Fir-ar să fie!
Bine, care-i adresa?
- Știu, îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic. Zi.
- 159, South Village. - Da.
Apartament 1E. Rockville Center.
Mary? E pe drum, vine încoace.
Eu rămân.
- Strânge-ți lucrurile, Mary. - Eu rămân.
Ar fi mai bine să pleci.
- Știu și eu... - Mary...
Fir-ar!
- Sunt atât de drogată. - Te rog, Mary...
Trebuie să pleci. Nu mai fi drogată, Mary!
Nu vreau ca el să mă vadă drogată.
Mary, nu-ți închipui ce probleme am putea avea dacă vine Howard...
Arăt ca dracu'!
Joel, încetează. Joel, uite!
Hei, Joel!
- Joel... - Voiam să mă ia în brațe.
E ciudat cât de puternică e dorința asta.
Joel, uită-te la mine.
O să-ți amintești de mine mâine dimineață
și o să vii la mine,
o să-mi povestești despre noi și o luăm de la capăt.
Mă gândeam că am putea bea un cocktail.
Tipul ăla, Patrick, mă copiază.
- Care tip Patrick? - Tipul ăla.
L-am auzit vorbind aici, în apartamentul meu.
E unul din cei cu ștergerea.
S-a îndrăgostit de tine când făceau ștergerea
și acum s-a prezentat în fața ta ca și cum nici nu te cunoaște...
- ...iar acum ieșiți împreună. - Pe bune?
E drăguț?
Clem, nu-i nimic în neregulă cu tine.
Ești cel mai minunat om din câți am cunoscut.
Ești, ești...
bună la suflet,
frumoasă,
isteață și amuzantă.
Și...
Simpatică.
Ce?
Gata.
- Mișcă, mișcă. Hai! - Ai grijă...
Of, Doamne. Sunt atât de drogată...
Picăturile alea de ochi n-au avut nici un efect.
Calm, calm...
- Bună, Mary, ce cauți aici? - A venit să dea o mână de ajutor.
Am vrut să înțeleg cât pot de mult intervenția,
consider că e important pentru profesia mea să înțeleg
mecanismele interne ale muncii pe care o facem.
Adică, nu le folosesc eu, ci sunt folosite
de oamenii de unde lucrez și eu. Munca colegilor mei.
Așa, hai să vedem dacă-i putem da de capăt, bine?
Da, sigur...
- Asta chiar e ciudat. - Am încercat deja asta.
- Ai încercat Poarta C? - Sigur.
Vreau să zic... da.
Bine.
Așa...
- Îl vrei pe laptop? - Da.
Am rulat utilitarele și n-am găsit nimic.
Așa că am comparat toate amintirile cu înregistrările scrise.
- Howard. Ți-am adus un scaun. - Mulțumesc.
Cu plăcere.
Gata, îl văd.
O să parcurg întreaga memorie. Să văd dacă apare ceva...
O, draga mea, o, draga mea, o, draga mea Clementine...
Ador să fac baie în chiuvetă. Îmi dă un sentiment de siguranță.
Nu te-am văzut niciodată mai fericit, bebe Joel.
Uite-l.
Nu pot să pricep ce caută așa departe în afara hărții.
Ce naiba căuta acolo?
A deschis ochii.
- S-a mai întâmplat? - Nu.
Asta nu e bine deloc.
Trebuie să... Trebuie să-i fac asta.
Nu-ți dai seama? Te iubesc, Antoine.
Gata, am revenit.
A fost o plăcere să asist, Howard. Ca un chirurg sau...
...un pianist de concert sau ceva de genul ăsta.
Mulțumesc, Mary.
Howard, ar trebui să te culci, cred că mă descurc de aici.
Cum de nu-ți dai seama?
Te iubesc, Antoine.
Ce noroc pe mine!
Lipește-mi una.
Nu-mi spune Antoine. Mă cheamă Wally.
Da, știu, dar cum aș putea iubi pe cineva cu numele Wally?
Ce-a fost asta?
Dumnezeule, au început să-ți iasă oameni pe fund.
Da?
- Gata. - Rămâi cu mine!
Doamne! Clem, trebuie să plecăm!
Hai. Te rog, să plecăm! Hai, te rog!
Poți fugi, dar nu te poți ascunde.
Clem, haide!
Uite-mă.
Doctore...
Te rog!
Ciudat. E într-o amintire pe care am șters-o deja.
Bine măcar că știm unde e de data asta.
A revenit pe traseu, nu-i așa?
Hai, Clem.
S-ar părea că a dezvoltat un fel de rezistență la intervenție.
Nu mai vreau să fug.
Fir-ar să fie!
Hai.
Ascunde-mă într-un loc mai adânc, un loc cu adevărat ascuns.
Ascunde-mă la "umilință".
- Umilință? - Haide!
- Pa, Howard. - Stai! Howard...
A dispărut din nou.
Fir-ar să fie!
Îmi pare sincer rău, Howard.
Umilință, umilință.
- Umilință. - Joel...
Nici mie nu-mi place.
Încerc doar să găsesc locuri ascunse, oribile, ca să...
Joel, dragule, am o surpriză și voiam să...
Știi ceva, puiule? O să te întreb mâine dimineață.
Noapte bună, iubire.
- Sărmanul Joel. - Taci din gură!
Uite!
Joel!
- Joel, uite. - Ce-i?
Uite unde suntem.
Nu!
Clem?
Nu e bine.
Atunci, ascunde-mă într-un loc cât se poate de ascuns.
Dă-i! Hai, Joel. Dă-i!
Nu pot, trebuie să mă duc acasă.
- Dă-i! - O fac mai târziu!
Dă-i acum! Dă-i una!
Ceai? Ți-e frică?
- Are o prietenă. - Stai, ce fac?
Știi ceva, Freddy? Nu-mi mai e frică de tine...
Joel?
Joelly, ridică-te. Hai! Nu merită.
Ăștia nu merită, Joel.
Nu te ascultă! Hai, Joel!
Proștilor!
Mi-e așa rușine.
Nu-i nimic.
Erai doar un puști.
- Haide. - Aici stau eu.
Stăteam.
Mi-ar fi plăcut să te cunosc pe când eram mic.
Îți place pălărioara mea roz? Uite, ca să te simți mai bine,
de data asta poți să mă omori de-adevăratelea. Hai!
- Un, doi, trei... - Dar chiar o să mori, da?
- Da. - Un, doi, trei...
Ai murit!
Mama.
- Nu e nimic, doar ne jucăm. - Bună, mama lui Joel.
- Nu e de-adevăratelea. - Mă omoară.
N-ai murit încă, iubito? Mori!
Cred că m-am prins ce se întâmplă. Dar încă nu înțeleg.
Dar îl găsesc totuși suficient de repede.
Joelly?
Te simți bine, Joel?
Joel?
Doamne, ai fost groaznic.
- A fost cam trei secunde. - Bine.
- Facem încă o dată. - Da, încă una.
- Încă una și pe urmă încerc eu. - Bine.
- Ia fii atentă. - Cât e de ca lumea!
Ca lumea! La o parte, la o parte!
O casă?!
- Hai... - Ce?
Stai, trebuie să plecăm!
Haide!
Trebuie să plecăm. Clem?
Trebuie să plecăm.
Ți-ai ales foarte prost momentul pentru așa ceva!
Ridică-te! Doamne!
- Nici măcar nu știm unde mergem. - O să ne distrăm, haide.
E cel mai bun loc. Nu, pe aici.
- Nu, pe aici... - Nu vreau să merg... stai.
- Nu mă ajuți deloc. - Nu.
Dă-mi drumul, Joel!
Îmi place să te văd la lucru, Howard.
Cred că o să ies puțin la aer, dacă n-aveți nimic împotrivă.
Din câte văd, ești stăpân pe situație aici.
Da. E în regulă.
- Îți plac citatele, Howard? - Ce vrei să zici?
Știi tu, citate celebre.
Citirea lor îmi dă inspirație.
Citindu-le, am găsit unele care cred că ți-ar plăcea și ție.
Mi-ar plăcea să le aud.
Unul e așa:
"Binecuvântați sunt cei care uită, căci ei se aleg cu ce-i mai bun,
chiar și din propriile greșeli."
- Asta e din Nietzsche, nu? - Da.
Și eu care credeam că pot să mă laud cu ceva ce nu știi.
E un citat bun.
- Mă bucur că-l știm amândoi. - Da.
Mai e unul care-mi place, e de Papa Alexandru și sună...
- Alexander Pope? - Ah, da. Da, fir-ar să fie!
Mi-am tot repetat să nu zic "Papa Alexandru",
ca să nu par o tâmpită și acum tocmai am zis așa.
- Nu e nici o problemă. - Ești așa un drăguț.
Citatul e:
"Ferice de preoția neprihănită a vestalei!"
"Uitând de lume, de lume uitată."
"Seninătate veșnică a cugetului nepătat."
"Fiece rugă ascultată"
"și fiece dorință lepădată."
Vreau să fiu un elefant mare, imens, uriaș!
Cu o trompă imensă ca asta.
Clem? Clementine?
Nu l-am mai auzit pe ăsta. E minunat.
Mă gândeam că s-ar potrivi, poate.
Admir sincer munca pe care o faci, Howard.
- Nu vreau să par prea familiară. - E în regulă, mă bucur că ești.
Îmi pare rău.
Te iubesc de foarte mult timp.
Nu trebuia să spun asta.
Mary, vezi, tu ești o fată minunată, dar...
Știi și tu, am o soție și copii, știi prea bine.
Mary...
Mary, nu putem face asta.
Bună dimineața, doamnă Mierzwiak.
- Ce-i? - Doamne sfinte!
Cine e?
Mulțumesc, Stan. Mulțumesc din suflet.
Hollis! Hollis!
Stai, Hollis!
- Eram sigură, Howard. - La început nu a fost așa.
Am venit aici cu treabă. Hollis, am greșit o dată.
Sunt o fată proastă care a făcut o pasiune prostească,
vă jur că l-am obligat s-o facă!
Nu fi un monstru, Howard. Spune-i fetei.
Ce să-mi spui?
Sărmană copilă...
N-ai decât să-l iei. L-ai mai luat...
Ce?
A mai fost ceva între noi.
Îmi pare rău. Ai vrut să te supui intervenției,
ai vrut să o faci...
Ca să poți trece peste...
Să poți... da.
Trebuie să...
...termin treaba acolo, e aproape dimineață, o să...
O să vorbim mai târziu.
Bine?
Hai să te duc cu mașina până acasă.
Ce dracu' are?
- Bună. - Bună.
Nu mi-am închipuit că o să te mai prind pe lângă mine.
Probabil m-am gândit că te-ai simțit... umilit.
La urma urmei ai fugit.
Voiam doar să te văd.
- Și... - Da?
Aș vrea să ieșim undeva sau ceva de genul ăsta.
Dar ești însurat.
Încă nu. Nu însurat. Nu, nu sunt însurat.
Te previn din capul locului, eu sunt genul "caracatiță",
deci n-am de gând să merg în vârful picioarelor prin căsnicia ta
sau prin ce combinație oi fi tu băgat...
Dacă vrei să fii cu mine, ești cu mine.
Bine.
Mulți tipi mă consideră o noțiune abstractă sau că îi completez
sau c-o să-i fac să simtă că trăiesc.
Nu-s altceva decât o fată sucită care-și caută liniștea sufletească.
Nu mi-o arunca în spinare și pe a ta.
Țin minte perfect discursul ăsta.
Așa-i că ți-am pus o etichetă de toată frumusețea?
Nu numai pe mine, ci pe întreg neamul omenesc.
Probabil.
Încă mai speram c-o să-mi salvezi viața.
Chiar și după asta.
Știu.
Va fi altfel.
De-am putea să mai încercăm o dată...
Ține-mă minte.
Încearcă din răsputeri.
Poate reușim.
Așa, spune-mi ce-ți amintești și vom începe de aici.
Bine.
Mi-a plăcut de tine cum te-am văzut.
Nu te-ai dat deloc la mine.
Mi-a plăcut asta.
La început nu puteam zice nimic în preajma ta.
Voiam să mă consideri deșteaptă. Abia așteptam să vin la muncă.
Aveam tot felul de închipuiri cu noi doi căsătoriți și...
...cu copii.
Doar că...
Howie, nu pot s-o fac!
Am convenit că așa e cel mai bine, Mary.
Da, știu.
Doamne!
- Iau eu geanta. - Nu, nu, lasă...
- Vrei să duc eu asta? - Mă descurc.
- Bine. - Mersi.
- Apuc eu de aici, hai. - Ce ușor e!
- L-ai luat? - Pot să duc eu aia.
- Nu căra nimic, doar... - Pot să duc...
Ridică chestia aia. Ridică la loc oblonul.
Asta e ziua în care ne-am întâlnit.
Stăteai la marginea apei.
Abia te puteam vedea la distanța aia.
Îmi aduc aminte că mă simțeam atras de tine încă de atunci.
Și-mi ziceam: "Ce ciudat! Mă atrage spatele cuiva!"
Erai îmbrăcată cu acel hanorac portocaliu
pe care aveam să-l cunosc atât de bine...
Și, în cele din urmă, chiar să-l urăsc.
Pe atunci îmi ziceam: "Ca lumea, un hanorac portocaliu!"
Bună.
Te-am văzut că stai aici...
Singur.
Și m-am gândit:
"Slavă Domnului,
încă unul normal care nu știe să intre în atmosferă la chefuri..."
Da.
N-aș ști niciodată ce să spun.
Eu sunt Clementine.
Pot să împrumut o bucățică din puiul tău?
Și ai luat pur și simplu. Fără să aștepți un răspuns.
Ne purtam atât de familiar, ca și cum am fi fost deja împreună.
Eu sunt Joel.
Bună, Joel.
Să fie clar, fără glume pe seama numelui meu, da?
Adică glume de genul:
"O, draga mea, o, draga mea, o, draga mea Clementine!"
Gen Huckleberry Hound?
Da... așa ceva.
Nu, nu, fără glume. Fără glume.
Când eram mic, unul din lucrurile mele preferate
era păpușa mea Huckleberry Hound.
Cred că numele tău e fermecat.
Asta a fost, Joel.
Totul va dispărea curând.
Știu.
Ce ne facem?
Savurăm timpul rămas.
- Ești însurat? - Nu.
Hai să ne mutăm în zona asta!
Dar într-un fel... sunt cu cineva.
Bărbat sau femeie?
Ce?
Femeie... femeie.
Măcar să știu că nu sunt pe o pistă total greșită.
Îi știi pe cei care stau aici?
Nu, bineînțeles că nu. Hai.
- Poate au un câine. - Nu-i nici un câine.
Ce faci?
Afară e frig.
- Clementine! - Gata!
Hai, omule. Apa e bună.
Nu vine nimeni aici în noaptea asta, crede-mă.
E întuneric.
Așa...
Cum o cheamă pe prietena ta?
Naomi. Dar nu suntem chiar...
- Suntem... - Ce?
E grozav. Acum pot să caut...
Lumânări, chibrituri și...
- Dulapul cu băuturi. - Doamne!
- Cred că ar trebui să plecăm. - N-avem linie telefonică.
- Ce? - Cred că ar trebui să plecăm.
De ce? E casa noastră.
Doar în noaptea asta suntem...
David și Ruth Laskin!
Care din ei vrei să fii?
Eu aș prefera să fiu Ruth, dar aș putea să mă adaptez.
Ce...
Alcool!
- Of, Doamne... - Așa...
- Îți place vinul? - Nu știu.
Tu alege vinul,
iar eu mă duc să caut dormitorul și să pun pe mine ceva á la... Ruth.
- Acum sunt Ruthless. (nemiloasă) - Trebuie să plecăm.
Poate găsim o mașină...
Atunci, du-te.
M-am dus.
Am zis că poate ești vreo țăcănită.
Dar erai incitantă.
Mi-ar plăcea să rămâi.
Și mie mi-ar fi plăcut să rămân. Acum mi-ar fi plăcut să fi rămas.
Mi-ar fi plăcut să fi făcut multe lucruri.
Mi-ar fi plăcut să fi...
Mi-ar fi plăcut să fi rămas. Chiar mi-ar fi plăcut.
Păi eu am coborât după tine, dar tu plecaseși.
Am plecat. Am ieșit pe ușă.
- De ce? - Nu știu.
M-am simțit ca un puști speriat, ca și cum...
Mă depășea situația...
- Ți-era frică? - Da.
Credeam că știi asta despre mine.
Am fugit înapoi la focul de tabără,
luându-mă la întrecere cu umilința mea, cred.
- Am zis eu ceva? - Da...
Ai zis: "Atunci, du-te!" cu așa dispreț în glas...
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Joelly?
Ce-ar fi dacă ai rămâne de data asta?
Am ieșit pe ușă. Nu mai am nici o amintire.
Întoarce-te și fă-te măcar că ne luăm adio.
Hai să ne prefacem că ne-am luat adio.
Adio, Joel.
Te iubesc.
Ne vedem în Montauk.
- Ești drogat și conduci. - Da, iarba îmi dă echilibru.
Iarba mă ajută să-mi revin. De asta fumez când beau.
E altceva. E mai bine să fiu drogat decât beat...
Iubitule, te rog, fii atent la drum.
Nu văd absolut nimic.
Fata cu care vorbeai era frumușică, nu?
- Da, era drăguță. - Da, omule, cine era?
Era... o fată oarecare.
Gata.
Trebuie să duc duba.
Mulțumesc, Stan.
Mai vorbim.
- Ți-ai luat toate lucrurile. - Da, așa e.
Presupun că nu te mai întorci.
Nici eu în locul tău nu m-aș întoarce.
- Juri că nu știai? - Jur.
Deci nu ai făcut tu ștergerea?
Bineînțeles că nu. Doamne, nu!
Și n-ai bănuit nici o clipă că am fost împreună?
Ba da, poate doar o dată.
Mă întorceam de la o treabă și tu erai la mașină cu el
și am văzut că vorbeați.
Ți-am făcut cu mâna și tu ai chicotit.
Cum ți s-a părut că sunt?
Păreai fericită.
Fericită... cu un secret.
Și după?
Nu v-am mai văzut împreună, așa că...
Nu știu, mi-am zis că a fost o închipuire.
Îmi place mult de tine, Mary Sfievel.
Știi?
Mulțumesc.
- Să-mi iau doar periuța. - Da.
Unde ești, Clem?
Sunt îngrijorat că ai putea să fii supărată pe mine.
Nu știu ce-am făcut.
Dar ce-am făcut? Te iubesc foarte mult.
Aș face orice ca să fii fericită.
Spune-mi ce vrei să fac și o fac.
O să trec dimineață pe la tine, să mă asigur că totul e în regulă.
Să mergem!
Mi s-a părut foarte simpatic azi-noapte.
Simpatic?
A fost cea mai tare noapte pe care am trăit-o vreodată.
- Cum a fost? - Așa-i mai bine.
Ce ciudat!
"În atenția tuturor pacienților doctorului Howard Mierzwiak."
"Numele meu e Mary Sfievel."
Ne-am întâlnit, dar nu vă mai amintiți de mine.
Am lucrat pentru o firmă la care ați apelat
pentru a vă șterge o partea memoriei.
- Am luat decizia... - N-o fi vreo greșeală?
...să îndrept această situație.
În acest sens vă trimit fiecăruia propriul dosar.
Numele meu este Clementine Kruczynski.
Mă aflu aici pentru a-l șterge pe Joel Barish.
- Ce înseamnă asta? - Nu știu.
E plictisitor.
Și ăsta-i un motiv suficient pentru a șterge pe cineva.
De curând m-am tot gândit cum eram înainte și cum sunt acum.
Ca și cum m-ar fi schimbat.
Acum mă simt mereu cu fundu-n sus.
Nu-mi place de mine când sunt cu el. Nu-mi mai place de mine deloc.
Nici nu pot suporta să mă uit la el.
Zâmbetul ăla tâmp de copil plângăcios care-și cere iertare,
ca un cățeluș rănit, înțelegi?
- Ce faci? - Nu fac nimic.
- Faci mișto de mine? - Nu!
- Ba faci mișto de mine. - Nu, Joel.
- Ba bine că nu! - Ce? Bine...
Hai să luăm o pauză și să...
Patrick, cară-te... Cară-te dracu' de aici!
- Putem măcar să vorbim? - Nu, cară-te dracu' de aici!
Joel Barish...
Bună, Clementine.
Bună.
Mă bucur să te văd.
...nu foarte instruită.
E inteligentă, cred, dar nu instruită.
Nu prea puteam să discut cu ea despre cărți, înțelegeți?
E mai degrabă genul care citește reviste.
Vocabularul lasă de dorit.
Uneori mi-e și rușine cu ea când suntem în public.
Bună.
Uite ce-am găsit.
Clementine are o calitate de-a dreptul seducătoare.
Personalitatea ei e garantată să nu te lase să te plictisești.
M-ai făcut să par... slăbănoagă.
Un meteorit care arde repede și care te poartă în altă lume,
o lume în care se întâmplă lucruri palpitante.
Dar, în cele din urmă, îți dai seama că sunt doar niște răni sofisticate.
Îmi pare rău că am țipat la tine.
Nu-i nimic.
Joel, îmi place mult de tine.
Mă urăsc pentru că am putut spune lucruri urâte despre tine.
Stai să opresc asta, bine?
Stai, nu e drept.
Ce înseamnă toată povestea cu părul?
E praf în ochi.
Sincer îmi place părul tău.
- Sincer îmi place părul tău. - Mersi, Joel.
Vrei să bei ceva?
Ai ceva whisky?
Nu consider că ar avea ceva împotriva bărbaților.
E motivată. S-a văzut limpede în ultima noapte când am fost împreună.
N-a fost sexy. A fost doar... trist!
Îmi pare rău, credeam că a mai rămas.
Singurul mod prin care Clem
are impresia că se poate face iubită de ceilalți e să și-o tragă cu ei.
Sau cel puțin să le ofere ocazia de a și-o trage cu ea.
Cred că e atât de disperată și de nesigură, încât,
în cele din urmă, o să ajungă să și-o tragă cu toți.
Eu nu fac asta.
Nici n-aș gândi una ca asta despre tine.
- Eu chiar nu fac asta. - Știu!
Mă doare că ai putut spune așa ceva, pentru că eu nu fac asta.
Îmi pare foarte rău.
Și mie îmi pare rău pentru toate astea.
Doamne, sunt puțin derutată. Nu cred că mai pot sta aici.
Pa.
Mi-a părut bine să te cunosc.
Cine vrea să petreacă atât de mult timp cu cineva,
pentru ca în cele din urmă să descopere că e o străină?
Stai!
- Ce? - Nu știu.
- Ce vrei de la mine, Joel? - Așteaptă, te rog!
Nu știu. Vreau să aștepți...
Doar un pic.
- Bine. - Serios?
Nu sunt o noțiune abstractă, Joel.
Sunt doar o fată sucită care-și caută liniștea sufletească.
Nu sunt perfectă.
Nu văd nimic la tine care să nu-mi placă.
- Dar ai să vezi! - Nu reușesc să văd.
Dar ai să vezi.
Știi tu, o să găsești unele lucruri.
Iar eu o să mă plictisesc cu tine și o să mă simt prinsă în cursă,
pentru că asta se întâmplă de obicei cu mine.
Bine.
- Bine. - Bine.